Thomas! Christian! Jeres huer!
Et kapløb, Buddenbrook?
- Til Grosse Petersgrube? - Først til Trave!
Min vogn!
Pas på!
I røvere! I kan vente jer.
Løb, Tony! Løb!
Hallo der! Stands!
- Luk. - Først et kys.
Hermann Hagenström!
Sådan.
Smuk som altid.
Det vil jeg se først.
Det er som et skuspil, vi alle er med i.
- Mit balkort er overtegnet. - Jeg har slet ikke spurgt.
Deres datter spiller igen prinsessen af Lübeck.
Hinrich Hagenström, Du er og bliver en ballademager.
Første dans går i dag til broderen.
- Det gør Hagenströms altid, siger far. - Hvordan?
Med albuen.
De er dygtige, Hagenströms. Man skal være retfærdig.
Ja, de er opkomlingene.
For Buddenbrooks. De længe leve.
- Se, hvor hun svæver. - Ja, og hver gang med en ny.
Og Hagenström. Det er tredje dans med Huneus datter.
- 2 mio. i medgift... mellem os. - Allerede lidt vraltende og fed.
Egnet til at føde børn.
- Respekt. Nogle finder hinanden. - Penge gifter sig med penge.
Er det ikke det, vi alle vil?
- Blomster til herrerne. - Åh,ja. De har virkelig...
... meget smukke blomster.
Christian ville helst have kurven med hjem.
Kurven og alt det, der er i den.
Alt i kurven er ikke til salg, mine herrer.
Fru senator.
James. Du må ikke. Tænk på doktor Grabo.
Frøken Anna!
De har virkelig byens smukkeste blomster.
Prinsesse, måjeg have lov?
Når orkestret kommer tilbage.
- Jeg tror ikke, at vi to alene... - Og en violin.
- Hermann Hagenström. - Skal jeg også hente bratschen?
- Og Deres frøken Huneus? - Allerede i vognen på vej hjem.
Allerede midnat. Jeg er nødt til at gå.
Som vores første aften...
Da vi løb i mørket over engene.
I mørket. Ja, som altid...
Folk... Firmaet.
- Nu laver du det ansigt igen. - Hvilket ansigt?
Som om du ikke er tilstede.
- Du lugter lidt. - Og dig...?
Roser. Uden tvivl. Og lidt varm, fugtig jord.
Buddenbrooks... glatte udadtil...
... men sorte indeni.
Stands!
Disciplin.
Ligevægt.
- Ligevægt. - Det forlanger firmaet.
Jeg bryder ind i jeres familiære passiar. Hav mig undskyldt.
Herr Grünlich, en forretningskollega. Min kone.
Det er mig en ære.
- Min søn Thomas. - Goddag.
Min anden søn Christian.
- Bliv og drik en kop the. - Jeg vil ikke trænge mig på.
- Jeg kom i forretningsøjemed. - Min datter Antonie.
- Kom De fra Hamburg tidligt i morges? - Jeg rejser meget.
- Flid belønnes. - Rastløshed. Jeg skal beskæftiges.
Som talt ud af min mund.
Tony, altså...
- Vi har slægtninge i Hamburg. - Duchamps.
Ja, vi er bekendte. Godhjertede mennesker.
Sande kristne.
Hos dem finder man gudstro, barmhjertighed og fromhed.
Og altid en kop the.
Jeg medgiver min svaghed for arkitektur.
Frøken Tony, stå stille et øjeblik.
Se solen spille i Deres datters hår. Jeg har aldrig set så smukt hår.
De skal ikke fordreje hovedet på hende.
Jeg vil ikke forstyrre mere.
Det ville glæde os, hvis De vil bo hos os, mens De er her.
Tak, konsulinde, men jeg har et værelse på kroen.
Lad os gå ind på kontoret.
Vigtigprås!
Passiar! Det var ingen passiar.
Lidt skabagtig, ikke?
En tiltalende og velopdragen mand.
God kvalitet, konsul.
Frisk og tør hvede.
- Som aftalt. - Og betalt!
Tusind sække hvede fra Rusland lykkeligt i havn.
Med Guds hjælp, kære Grünlich. stersøen er ikke en lille pyt.
Thomas, kom...
Men hvad forretningen indbringer, ved vi først, når det er vel solgt.
- Henri, er alt vel derhjemme? - Tak for hjælpen, konsul.
Forsigtigt! Pas på!
Jeg kan sætte Dem i kontakt med min forbindelse i Hamburg.
Venskabeligt eller forretningsmæssigt?
Jeg formidler kontakten. De nægter mig vel ikke lidt provision?
Bendix Grünlich. Manden kommer, siger noget pænt og rejser.
Nu skriver han til jer, at han nærer dyb hengivenhed for mig.
Han beder om din hånd.
- Jeg ved intet om ham. - Helt formelt...
...har far besøgt ham i Hamburg. Du vil leve i storslåede kår der.
Du er gammel nok. Nu har du chancen for at finde lykken.
- Og for firmaet Buddenbrook... - Nej! Aldrig!
Aldrig.
Nu er du uforskammet!
Han er modbydelig. Forstår du?
Thomas overtager firmaet.
Et ægteskab med en købmand er din foreskrevne livsbane.
Ja, det ved jeg.
Men lige netop Grünlich?
Med den der... vorte.
Og hans måde at tale på... Far!
Ja.
- Nej! - Jeg skyndte mig for at høre et ja.
- Jeg giver Dem ikke mit ja. - Siden jeg så Dem første gang...
- Deres navn... Tony. - De tager fejl.
Siden den dag stod det skrevet i mit hjerte for altid.
Jeg har sagt nej.
Et hus, tjenestefolk, kjoler og vogne.
Jeg vil bære Dem på mine hænder.
De afviser mig...?
Har De et hjerte?
Et hjerte der føler...?
Som De dog ser på mig. Lad være med det.
De ser for Dem en mand...
...som står tillintetgjort ved afgrunden.
Når De ser mig sådan, kan De så sige, at De afskyer mig?
Nej. Rejs Dem op!
Jeg afskyer Dem ikke, herr Grünlich. Hvordan kan De sige det?
- De vil altså ikke dræbe mig? - Ingen vil dræbe Dem.
Ida!
Altså!
Havet vil gøre dig godt.
- Travemünde ligger jo langt væk. - Frøken Tony, stå stille et øjeblik.
Jeg har aldrig set så smukt et hår.
Jeg elsker ham jo ikke.
- Skal man ikke ægte den man elsker? - Ikke ubetinget.
Thomas...
Men er man heldig, Tony, så falder alt på plads.
De må være vores feriegæst frøken Buddenbrook?
Og Dem, har De badet?
Ja, det er sundt.
Jeg hedder Morten og er søn af lodskaptajnen.
Morten...
Ventriculus sinister.
Karikardio.
Aorta.
Det er ikke noget for Dem, frøken Buddenbrook.
Kun blod, tarme og elendighed. Man venter på Dem på stranden.
Men vil man være læge, skal man kunne alt det der.
Men det er ikke sådan hele dagen.
Når man ser mennesket for sig i al den pragt, som Gud skabte det...
Som jeg dog snakker...
Bliv ved. Jeg lytter gerne.
Jamen... Se der!
40 millioner år.
Da sank fyrreskovene, og denne lille myg blev bevaret.
Jeg er en dum gås, som ikke ved meget om verden.
- Hun bor hos lodskaptajnen. - Men hvem er den unge mand?
Det er da vel ikke lodskaptajnen?
Jeg kan lide at være ved havet.
Af og til kan det blive kedeligt.
- Og nu...? - Kedeligt...? Nej, slet ikke.
Lad os vende om.
Det er Bürgermeister Steenbock på vej til Rusland.
Jeg ville nødig med. Hos zaren må det stå værre til end her hos os.
Nu begynder De med adelen igen.
Er det rigtigt? At man blot kan blive født som en udvalgt adelig...
...som med foragt ser ned på os andre?
- Ingen vil se ned på Dem. - Det er noget, De siger.
Nej, det er det ikke.
Min far siger, at Buddenbrooks næsten er som en adelsfamilie.
De er datter af en patricier fra Lübeck. Og jeg...
- ...er blot søn af en lodskaptajn. - Det må De ikke sige.
Jeg vil gerne være sammen med Dem her på stranden.
Kan De holde på en hemmelighed?
Se her.
Hvad er det?
Jeg er medlem af en studenterforening i Göttingen.
Farlige demokrater. Nu ved De det.
Men ikke et ord til min far.
Det ville være meget uheldigt.
I dag var den lykkeligste dag i mit liv.
Tag mig med.
Jeg vil arbejde hårdt og studere.
Glem ikke denne dag, indtil jeg kommer tilbage som læge.
Du får et lægeembede i Lübeck.
Her... Den er til dig.
Jeg beklager. Det var Grünlich. Det krævede han af far.
- Sikke en redelighed. - Mor, hold nu op.
Julchen Hagenström har forlovet sig med August Möllendorpf.
- Hinrich Hagenström bliver nok glad. - Det bliver din far også når...
Nej!
Du har ikke spist noget hele dagen.
- Jeg kan ikke spise... - Her er lidt chokolade.
Du er en Buddenbrook.
Vi er ikke født til at leve efter det, vi lige nu føler er vor lykke-
- på kort sigt.
Ja.
Vi er led i en kæde.
Du ville heller ikke eksistere uden den række af forfædre...
...som banede vejen for os.
I det herrens år 1728 blevjeg, Siegmund Buddenbrook, født.
Den 6. september 1785 har jeg gennem præstelig kopulation...
...fik vores søn kopper...
...tre mennesker havde allerede afsvoret ham livet...
Så blev Jodokus Buddenbrook rådsherre i 1599.
Hans søn Kaspar blev skrædder.
Han giftede sig i Rostock og var godt stillet hele livet igennem.
- "... og var godt stillet." - Han fik 13 børn.
...og handlede med korn, olie og dyrehuder.
Efter pinsen i 1844 rejste jeg til Bergen.
Luften i højderne gav mig en sund krop...
Så døde min elskede hustru Clara i barselssengen.
"Det lykkeligste år i mit liv..."
Tiden med hende var det lykkeligste år i mit liv.
Vore forfædre lod pligten råde.
Men Morten elsker mig!
Kærligheden... Ja, den er dejlig.
Men du er en Buddenbrook.
Og din kærlighed... Hvordan var det med den?
"Det lykkeligste år i mit liv..."
Det var et kort år.
Men man kan ikke bare glemme det.
Mor var et godt parti, ikke sandt?
Gud sendte hende til mig. Herren har vejledt os...
... og holder stadig sin hånd over Buddenbrooks.
Er det Guds vilje, at nogle fødes til at være udvalgte?
Grünlich har dit løfte.
Jeg har ikke lovet ham noget!
Du har pligt til at adlyde dine forældre.
Herren lod min datter Antonie vokse op og blive ærbar...
... for dydigt at afvente sin tilkommende...
...og derefter underkaste sig hans vilje.
Antonie Buddenbrook forlovede sig den 22. oktober 1845-
- med Bendix Grünlich, en købmand fra Hamburg.
Traditionelt lyder medgiften for en pige fra vores familie-
- på 70.000 mark.
Men... en forretning giver afkast, en familie vokser...
Du godeste. De lod mig ikke tale ud. Så havde De vidst-
- at jeg ganske enkelt til de 70.000 tillægger... yderligere 10.000.
80.000, altså?
Ja.
I Guds navn.
- Ida! Du snører det for hårdt. - Du vænner dig til det.
- Jean... Tror du, hun bliver lykkelig? - Hun er tilfreds med sig selv.
Det er den mest gedigne lykke, vi kan opnå her på jorden.
James!
Det må han ikke få. Spørg doktor Grabo.
Stands!
- Er du tilfreds med mig? - Ja.
Hun vil leve i storslåede kår.
Og du skal lære den engelske forretningsverden i London at kende.
Og dig... Held og lykke i Amsterdam.
Kaffe, krydderier, gummi, petroleum, indigo.
De vil få et indblik i, hvordan handlen over Atlanten foregår.
I Lübeck strides man om, hvorvidt man skal gå med i toldunionen.
Jo større marked, desto større chancer.
Pengene kommer til at yngle.
De siger det, som om pengene var levende.
Ja, hvem ved?
I aften er vi indbudt til et selskab for købmænd.
En udvalgt kreds. Meget interessant.
Husets herre og hans datter.
Moderen døde tidligt. I en ulykke...
Smuk, ikke sandt?
Men frem til nu har hun givet alle friere en kurv.
Gerda Arnoldsen spillede for os.
Hun så pragtfuld ud. Og skønt jeg intet ved om violinspil-
- spillede hun så smukt, at jeg fik tårer i øjnene.
I øvrigt ejer hun en Stradivarius.
- Jeg har fået den af min far. - Vi Buddenbrooks er købmænd.
Vi forstår os ikke på musik.
- Men De blev berørt. - Ja.
Der kan De se.
Da De spillede på den, var det som om den levede.
Ja, De har ret.
Man skal spille på den hver dag, ellers dør den.
Den forstummer. Klangbunden.
Det er det, der er hemmeligheden.
Hun er godt og vel 300.000 kurantmark værd.
"Jeg tilbeder Gerda Arnoldsen med begejstring."
"Men jeg kan ikke skue tilstrækkeligt dybt ind i mig selv-
- til at afgøre, om den store medgift bidrog til min begejstring."
En forretning af en vis størrelse.
- Hvor meget? - 300.000.
Det kalder jeg kærlighed.
Ja, den findes... kærligheden.
- Hvad ved du om kærlighed? - Jeg ved, hvad det er.
"Jeg elsker Gerda Arnoldsen... Tilbeder Gerda Arnoldsen."
"Når jeg besøger hende flyver tiden af sted..."
Heinrich Heine..."Sangenes bog".
Lidt ekstravagant for en købmand, ikke sandt?
Men immervæk en købmand med længsel.
Ingen i Lübeck må få det at vide.
Kære mor. Vores villa er meget smuk.
Grünlich er travlt optaget.
Han tager af sted tidligt om morgenen og kommer sent hjem.
Jeg har bedt Grünlich om en vogn, så kan jeg tage alene ind til byen.
Han har halvt om halvt lovet mig en.
- Nu mangler vi bare en kusk. - Tony!
De er min bankier. Han siger, jeg ruinerer ham med mine indkøb.
De ham...?
Det er virkelig morsomt!
Virkelig...! Storartet, vidunderligt...
De ham...?
En af hans venner, bankier Kesselmeyer, er ofte hos os.
En snurrig fyr.. Af og til klapper han mig på kinden og siger:
Gode, lille frue. Hvilken velsignelse for Grünlich, at han har fået Dem.
Grünlich vil helst ikke indføre mig i selskabslivet i Hamburg.
Desuden bryder han sig ikke om, at jeg omgås folk i byen.
Skal jeg være jaloux?
Hav tålmodighed, Thomas. Gerda vil ikke beslutte sig endnu.
Giv os tid.
- Meneer Arnoldsen. - God rejse.
Jeg beder Dem... tilbage til arbejdet.
Revolution, konsul!
Prægtige gutter. jnene flammer af had og begejstring.
Uopdragne unge som laver spektakel. Nu går vi til parlamentet.
Forsigtigt. De har kastet sten. Det var slagtersvenden Berkemeyer.
Der er han.
- Bliv her, Trine! - Berkemeyer.
Vær forsigtig, Jean.
Vi kræver medborgerret! Revolution!
Vi må indgyde respekt i det rak med kugler og krudt.
Sikke en tid. En tid med uro og omvæltninger.
Rolig. Rolig.
Lad os nu få ro. Hvad er det for nogle dumheder?
Det er ikke dumheder. Nu skal vi have en anden orden.
Gå hjem. Skab nu ikke uro. Ikke når lygterne er tændt.
Revolutionen er gået for vidt.
Revolutionen er overalt. I Berlin, i Paris...
Carl Smolt...
Hvad vil De egentlig? Sig mig det.
Jo, konsul... Folket vil have en republik.
I har jo allerede en.
Så vil vi måske have en til!
Det er ikke noget at grine af! Vi vil have en rigtig republik.
Bare vent.
En anden orden...?
Jeg sidder i sofaen... i en silkekjole. Og De varter mig op.
- Varter jeg dig op? - Ja.
Det er...
- Det ville passe mig fint. - Rejs dig op og gå din vej!
Vi giver afkald på dine tjenester.
Jeg skal sige Dem noget. Det er slut med chokolade på sengen.
- Ud. - Og lumre småprutter i sengen.
Fart på, kusk!
I det urolige år 1848 døde-
- min elskede hustru Bethsys far, 81 år gammal.
Min søn Christian er på opdrag af sin foresatte mr Richardson-
- rejst fra London til Valparaiso.
En konkurs i Bremen, Brdr. Westfahl-
- har rystet vort firma i dets grundvold.
Rug fra Rostock... 70.
59 budt...
- 70, 25... - 71.
Hvor meget? 71 mark er budt.
En stor mængde korn, som vi leverede mod en veksel, gik tabt.
Det drejer sig om 80.000 kurantmark på et bræt...
Hvede fra Königsberg... 60.
Det siges, at svigersønnen i Hamburg er på spanden.
Lad mig ikke gå ned.
Ikke en dag mere. De tilbød 12 % og så 16. Og jeg gav udsættelse.
Giv mig en ny udsættelse, og De får 20 %.
Nej, nej.
Nej. Skriv til Deres svigerfar.
- Og hvis han nægter...? - Så er De bankerot.
Morgenkåber!
Balkjoler! Hatte og atter hatte!
Din pyntesyge har ruineret mig.
Min far er rig. Hvis han vidste, hvordan du behandler mig...
Så vent til den dag, hvor hans rigdom bliver til gavn for os.
Hvad siger du? nsker du, at min far dør?
Har du gjort dårlige forretninger, Grünlich?
Grünlich må gå i betalings- standsning. Sæt dig ned.
Forstår du mig?
Er Grünlich bankerot?
Hvis jeg ikke giver ham penge.
Tror du, at han er skyldig?
En bedrager...?
Jeg kastede et blik på hans regnskaber.
- Hvor meget drejer det sig om? - En meget stort beløb.
Beløbet vil indebære en svækkelse af vort firma.
Godt... Nej, det skal du ikke gøre.
For så går du også konkurs.
Åh, far...
- Ville det ikke være det bedste...? - Jo.
Måske.
Han har hele tiden været modbydelig.
Fire år...
... spildt.
Deres fordringer på hr. Grünlich lyder på 150.000 kurantmark.
Og De vil under ingen omstændigheder udvise tålmodighed...
Tålmodighed? Det kan jeg lide.
Ikke på vilkår. Helt udelukket.
Så må jeg lade sagen gå sin gang. Jeg vil ikke stå i vejen.
Tillad mig... Kan De ikke gribe ind?
Med tanke på vekslerne fra Westfahl ville det være en gylden mulighed.
Firmaet Buddenbrook ville kunne vise styrke.
For at klarlægge min betalingsevne-
- behøver jeg ikke kaste mine penge i den nærmeste vandpyt.
Vil De bringe Deres datter ud i elendighed?
For præcis fire år siden, da vi havde kniven på struben-
- kunne vi kundgøre forlovelsen med frk. Buddenbrook på børsen-
- skønt den ikke havde fundet sted... Hvordan bar vi os ad-
- med at få datteren og 80.000 mark?
Man viser faderen og redningsmanden pyntede regnskaber.
Og da var allerede tre fjerdedele af medgiften vekselgæld.
Jeg indhentede oplysninger.
Resten var Guds vilje.
Guds vilje... Ja, ja.
Og man indhentede oplysninger...?
Hos hvem?
Hos Bock, Massmann & Timm, Goudstikker, Petersen...?
De var alle involveret.
De var i allerhøjste grad involveret.
Rejs du bare. Tror du, jeg kommer krybende?
Jeg giftede mig kun med dig pga. pengene, men de rakte ikke!
Forsvind med dig! Jeg er led og ked af dig!
Tro mig, Tony, jeg overlod dig ikke letsindigt til ham.
- Jeg havde sikre oplysninger. - Lad det ligge. Nu er jeg hos jer igen.
- Grünlich er...? - Bankerot.
Skyldig?
Ja.
- Jeg er stadig ung. - Ja.
Og smuk...?
Det er du stadig.
Ved du hvad? Livet er ikke rigtig begyndt endnu.
Det bliver 154, 75...
Penge og svigersøn væk. En ubehagelig sag.
Kære Hagenström. Hele Grünlich-affæren...
Det var bedrageri. Vor prinsesse solgt til en medgiftjæger.
- Manden var en fupmager. - Hvilken skæbne.
71 budt...
Konsul... Hvede fra Mecklenburg 166 mark?
Hagenström snuppede hele partiet for 70 mark for næsen af mig.
Bogfør det som et tab.
Vi skal nok komme efter det. Helt sikkert.
Nej. Jeg er blevet for bange.
Konkurserne i Bremen og Frankfurt.
Tonys medgift.
Vi har mistet meget.
Vi må gå nye veje.
Egne skibe ville gøre os uafhængige af rederierne.
Kapitalen kunne vi rejse, hvis vi gik sammen med andre købmænd.
Mine kræfter svinder.
Sæt dig på min plads.
Du skal indrykke en annonce for mig.
Købmanden Jean Buddenbrook...
... kongelig konsul for Nederlandene...
... har den ære at kundgøre...
... at han fra og med i dag...
... ophører med at tegne firmaet.
Den ældste søn Thomas...
...driver nu med fuldt ansvar...
...forretningen i firmaet Buddenbrook.
Underligt... Underligt.
- Sikke et vejr! - Som fra en klar himmel.
Konsulinde!
Ida...
Hvad gjorde han?
Ikke noget. Det gik meget hurtigt, Christian.
- Señoritas... Godmorgen! - Godmorgen.
- Det dufter godt. - Vi laver en herlig frikassé til Dem.
Den engelske korrespondance.
Gin, mine herrer. I Valparaiso var det medicin mod malariamyggene.
Johnny Thunderstorm.
Johnny Thunderstorm fulgte med mig fra London.
En helt utrolig fyr. En dagdriver. Jeg så ham aldrig arbejde.
Trods det var han en dygtig købmand.
"Du milde himmel", sagde han hele tiden... i varmen.
Engang lå vi otte mand på kontoret og røg for at få myggene væk.
Så kom kontorchefen.
"Arbejder I ikke, mine herrer?"
Så sagde Johnny:
"Nej, sir."
"Som De ser, sir."
Og alle pustede cigarrøg i hovedet på ham sådan her...
Mine herrer...
- Nu skal der arbejdes. - Det var blot en spøg, Marcus.
Aline Puvogel.
Jeg synger kun småroller.
Det kan ændre sig.
- Kender De direktøren? - Han kender mig.
- De er nok ikke bange for noget. - Burde jeg være det?
Fra Deres bror.
Skal han nu overtage firmaet?
Jeg har det bedre end nogensinde.
Man spiser middag med familien, hviler sig og går tilbage til arbejdet.
- Så spis med din familie. - Ved aftensmaden...
... føler man sig helt igennem tilfreds.
- Hænderne føler sig tilfredse. - Nu er du latterlig, Christian.
Føler hænderne sig tilfredse?
Jeg ville være tilfreds, hvis du selv tog hånd om disse småsager.
Karpe.
Hvad er der?
Jeg skal rejse langt væk...
...til Amsterdam.
De er mere alvorlig. Er det fordi De nu er konsul for Nederlandene?
Firmaet, ansvaret for familien... Man kan ikke leve fra dag til dag.
Men Deres bror Christian står jo ved Deres side.
- Han skal lige vænne sig til det. - Jeg kender kolonierne.
Der lærte jeg Gerdas mor at kende.
Gerda spiller så lidenskabeligt.
Følelse og forstand. Begge tilhører kunsten.
Ja, de kan forenes. En købmand og en musiker. Beundringsværdigt.
Glimrende.
Men med hvem skal jeg spille duetter fremover?
Thomas!
Thomas og Gerda er her!
Åh, Gud, hvor er du smuk, Gerda!
- Jeg må vel godt sige du til dig? - Ja. Og du er Tony?
Umiskendeligt Tony.
Kom ind.
Min kære Jean ville være blevet meget lykkelig.
Vi kender også nogle, som gerne ville have været her i dag.
Kan jeg hjælpe dig?
Af og til kan jeg ikke sluge.
Det er ikke noget at grine af. Det er alvor.
Jeg tænker på, at jeg måske ikke kan sluge, og så kan jeg slet ikke.
- Det er noget, du bilder dig ind. - Ja.
Bidden sidder allerede her i halsen.
Men musklerne svigter ganske enkelt.
De adlyder ikke min vilje. Jeg vover dårligt nok at ville.
Christian, sikke noget sludder.
Han vover ikke at sluge, vover ikke at ville. Det er originalt.
Det er latterligt.
Det er nerverne. Christian...
Det var på høje tid, at du kom hjem igen.
Ellers var du blevet syg af klimaet derovre.
Sammen med min datter har jeg spillet mange smukke duetter.
Nu har hun en anden partner.
Men ikke en kunstnerpartner, derimod en livspartner.
Jeg hæver glasset for vore børns lykke.
- Skål! - Skål!
Gerda...
Kære Tom! Tænk dig, Eva Ewers tog mig med på en flodtur.
På Isar til München.
Hendes mand havde en ven med... Alois Permaneder, humlehandler.
- Her er et mål. En liter. - Det er for meget.
Tusind tak, fordi De tog med og ikke var bange for en flodtur.
Jeg er ikke bange for noget, hr. Permaneder.
Så vis det.
I øvrigt er han stadig ungkarl.
Goddag.
"Noppe & Co. Humlehandler".
Ja. Deres søn var så venlig at muliggøre nogle forretninger for mig.
Han indfinder sig snart.
Jeg beder om forladelse for kortet, men jeg havde intet andet.
- Herr Noppe... - Jeg er Co.
Jeg er Alois Permaneder fra München.
Måske har fruen hørt mit navn fra deres datter.
Ja, selvfølgelig har min datter fortalt om Dem.
Ja, og nu er jeg her.
- Som De ser. - Hvordan?
- Nu blev De nok helt paf, ikke? - Ja...
- Lille frue, nu undrer De Dem nok. - Ja, hr. Permaneder, sandelig.
- Hvorhen? - Partiet skal til møllen i Rützerau.
- Vi køber også for egen regning. - Og håber at efterspørgslen stiger.
Og prisen.
Forsigtigt.
- Og Deres firma? - Mit...?
München er ingen forretningsby. Der tager vi den med ro.
De må have haft en dejlig ungdom her.
Ja, men det er en skam, at man kun lever en gang.
At man ikke kan starte forfra.
Og hvis De kunne starte forfra...?
Jeg havde nok gjort visse ting anderledes.
Kom!
- Og nu er De nok meget bange... - Nej.
- ...for ægteskabet. - Ja... Nej.
Ja...?
Men et ja for resten af livet...
Tony, du...
Vil De rejse med mig til München?
Ja.
- Gentlemen... - Krischan!
- Til lykke med den nye svoger. - Tak.
Kongeriget Bayern bliver det rette sted for vores prinsesse.
München er ingen forretningsby. Der foregår alt i fred og ro.
- Hvis det ikke var for vor Krischan... - Jeg vil hellere studere.
- Der virker rart på universitetet. - Rart...?
Ja, man går derhen når man har lyst helt frivilligt.
Sætter sig, lytter... Det er som i teatret.
Men professorerne synger ikke, de forelæser.
Le De bare. De kan jo også godt lide teater.
Justus... Stephan, foran og bag scenen.
Ja, men det er bare teater. Scene, sminke og lidt tyl.
Trods det går det ærligt til.
Købmænd prøver at fremstå ærlige. I virkeligheden er de svindlere.
Hvor skulle profitten ellers komme fra?
Selv højagter jeg mit erhverv.
Milde himmel, Thomas, det var en spøg.
Men egentlig...
En spøg!
Du har jo set, hvordan dine spøgefuldheder bliver opfattet.
"Jeg højagter mit erhverv", svarede Hermann Hagenström.
Ja, den dumme karl. Jeg skammer mig over ham.
Stemningen var allerede ad h... til. Folk lo, som om jeg havde ret.
Hagenström har udnyttet chancen til at klemme ikke bare dig, men os.
- Jeg hentydede ikke til dig, Thomas. - Ved du hvad han mente med "jeg"?
"Denne indsigt har De tilvejebragt på Deres brors kontor."
Det er, hvad det betyder, dit æsel.
Nemlig, æsel! Jeg forbyder dig at sige den slags dumheder!
Du latterliggør os med dine affærer, sygdomme og kure mod dem!
Nej, Thomas. Du forstår mig ikke.
Man skal have styr på sin samvittighed.
Grabow har ordineret en salve til min halsmuskulatur.
Hvis jeg ikke bruger den, bliver jeg helt hjælpeløs og kan ikke sluge.
Men bruger jeg den, føler jeg at jeg har gjort min pligt og har det godt.
Og så kan jeg sagtens sluge.
Selve salven gør ikke noget.
En idé kan kun ophæves af en anden idé, en modidé.
Idé og modidé. Gør det, men snak ikke om det!
Det er jo netop forskellen på os to.
Du går gerne i teatret og har selv haft små flirts. Husker du det?
- Hver ting til sin tid. - Og romaner læste du.
Men du har altid opfattet det...
...som om alt er forbundet med hårdt arbejde og livets alvor.
Jeg følger den vej, vore forfædre har vist os.
- For firmaets vel. - Ja.
Det vil jeg ud af. Forstår du...
... denne verden suger al energi ud af mig-
- og jeg har ingen kræfter tilbage til det, der betyder noget.
Jeg ved ikke, om du forstår mig.
Du er en svulst!
Du er... en usund del af familiens krop.
Og var det her mit eget hus, ville jeg smide dig på porten!
Nej, Thomas. Hvad går der af dig? Hvad har jeg gjort dig?
Og hold op med at gå rundt med den tåbelige stok.
Christian!
Christian skal være sin egen herre og du, Thomas, skal hjælpe ham.
Firma Burmeester på Jungfernstieg. Tip-top!
- Til Hamburg som selvstændig. - Ja, jeg får lidt penge fra firmaet.
Fra Buddenbrook til Burmeester.
- Vi vil savne dig i klubben. - Og Johnny Thunderstorm.
Skål for Johnny Thunderstorm, en utrolig dagdriver.
- De arbejder ikke, mine herrer. - Nej, sir, som De kan se!
Det hænder, at brødre hader hinanden.
Men man taler ikke om det.
Har De ikke lyst til at flytte med mig? Jer to, til Jungfernstieg?
Vi tre...
Så er pandebøffen færdig.
- Det hedder frikadeller, Babette. - Babett. Vær rar at sige Babett.
- En gang pandebøf altid pandebøf. - Ja.
Tonele...
- Jeg har fået nok. - Hvabehar?
Jeg er udkørt.
Nu vil jeg tage den med ro. Noppe, min kompagnon, har opløst firmaet.
Af kapitalen vil vi leve godt.
Giver du afkald på alt?
Og du siger, at Buddenbrooks er umusikalske.
Til en vals rækker vor formåen.
- Et godt parti. - Tip-top! Min gamle skolekammerat.
Gerda...
Og hans søster. Fru Permaneder.
Fraskilte fru Grünlich.
Hun er langt væk.
I kongeriget Bayern.
Alle ser på dig.
- Med fornøjelse. - Og sladrer.
Lidt må du unde dem.
Besynderligt.
Dette toilette, dette hår, denne holdning, dette ansigt...
Der er noget særligt ved hende.
Men gift i fire år... og stadig ingen børn.
Hvor originalt. Jeg synes, det er frygteligt originalt.
Jamen... Tony!
Det var en overraskelse.
- Hvad skal det betyde? - Jeg vender aldrig tilbage til ham.
Hvabehar?
Tony?
Jeg vil skilles.
- Bliv nogle uger og så... - Nej!
Du må ikke skandalisere os. Hører du?
Og du kan ikke tilgive ham?
Det var alle ydmygelserne, som jeg måtte udholde.
Åh, Tom...
At alt skulle mislykkes for mig...
... det havde jeg ikke troet.
Det skal nok gå.
Nu er du helt alene.
Gud er med dig, så Buddenbrooks bevarer deres position.
- Det samme hver dag. - Ja.
Nu har vi vænnet os til at skulle undvære det.
Gerda!
Tak, Tony.
Jeg føler mig så hjælpeløs.
Vi glæder os alle over barnet.
Nu er du virkelig en af vore.
Det var, som om drengen ikke ville komme til verden.
- En dreng. - Til lykke med den førstefødte.
Han havde nær kostet moderen livet.
Nu bliver alt godt, Tom.
Tak. Vi opkalder ham efter vore forfædre:
Justus Johann Caspar Buddenbrook.
Jeg er kommet for at lykønske konsulen og konsulinden-
- af det inderste af mit hjerte.
Må barnet vokse og trives.
Carl Smolt!
Vokse og trives...
Det har De gjort Dem fortjent til over for Gud og menneskene.
En sådan herre som konsulen findes der ikke mange af.
Han er en ædel herre. Vor Gud vil belønne ham-
- når det kommer så vidt og vi står over for ham.
Til jord skal vi alle blive...
Til jord.
Tusind tak, Tom. Farvel.
- Gå nu ind og sig det til hende. - Jeg kan ikke, Aline.
Mor...!
Hvabehar?
- Hun hedder Aline. - Aline og hvad mere?
Puvogel.
- Du godeste. - Du må have hørt om hende.
Hun er sangerinde.
Sådan et menneske bliver ikke lukket ind i vores hus. Aldrig!
Stadig kludder i det?
Ja, jeg har ikke fået styr på det. I starten forlystede jeg mig på caféer.
- Og så bankerotten i Antwerpen. - Christian!
- Krischan! - Stephan!
Firma Burmeester på Jungfernstieg.
Tip-top!
Thomas! Siden har jeg intet lavet.
- Jeg har holdt mig i ro. - Jaså?
Du har kørt biksen i sænk og underholdt dig på anden vis.
Ja, man skal jo også leve.
Thomas...
- Ida. - Krischan.
Nu er der kun vekslen tilbage...
... og nogle andre gældsposter.
Vekslen og andre gældsposter... Som følge af hvad?
Tror du ikke, at jeg ved, hvordan du har levet? Teater, cirkus...
...klubber og mindreværdige fruentimmere...
Det skal du ikke sige.
Aline er ikke mindreværdig. Det må du ikke sige, Thomas.
Du fatter ikke, hvilken pragtfuld skabning hun er. Hun er så sund.
Og dajeg havde fået hende...
En helt anden følelse, end når du har gjort en god forretning.
Nu er det nok. Så ti dog, menneske!
Med et kapitaltilskud på afbetaling-
- har min bror Christian etableret sig i Hamburg-
- som agent for champagne og cognac.
Nej!
Og der sad han så, senator James Möllendorpf.
Nu skal de vælge en efterfølger til senatet.
Kistenmaker har givet op. Nu står det mellem Hagenström og Buddenbrook.
Hagenström!
...med sine fine slips... Hagenström er en ædedolk...
Buddenbrooks søster er skilt to gange.
Det kan konsul Buddenbrook ikke gøre for.
- Hagenström? Er det Hagenström? - Det bliver Hagenström.
Buddenbrook! Det er Buddenbrook!
Buddenbrook bliver det! Naturligvis bliver det Buddenbrook.
De kommer!
Ida, de kommer!
Tom! Tom, de kommer!
Det blev dig! Hagenström er slået.
Konsul Buddenbrook, hansestaden Lübeck har valgt Dem til senatet.
Jeg spørger Dem nu: Modtager De valget?
Jeg sværger på samvittighedsfuldt at passe mit embede-
- og af al kraft kæmpe for byen Lübecks ve og vel-
- og nøje følge dens forfatning.
Jeg vil på retskaffen vis forvalte almenhedens ejendom-
- uden at skele til mit eget eller min slægts og mine venners bedste.
Jeg vil skabe retfærdighed for alle, rige som fattige.
Må Gud hjælpe mig.
Det er påkrævet at sørge for en udretning af Trave.
Dampskibstrafikken kan konkurrere med Kiel og Hamburg.
Vi må have skibene hurtigere ind og ud af Trave.
Det er fremtiden, borgmester.
Som købmand har De mere indsigt end vore diplomater.
Det er godt at have indsigt, men man skal også have handlekraft.
Glasset skal nu knuses og give lykke til husbond og frue!
Nu har vi endelig vort eget hus.
- Med søjler fra Italien. - Ja.
Og endelig et musikrum til dig og Hanno.
- Skål, mine herrer! - Skål!
Hermann Hagenström bor i en hytte i forhold til dig.
Hvorfor er du så modfalden?
Jeg har et ikke helt lille parti rug til en ikke helt fordelagtig pris...
Kort og godt: Jeg var tvunget til at købe et stort parti rug dyrt.
Men det går over. I morgen er alt godt igen.
Godaften.
Succesen vender tilbage.
Tony...
Lykke og fremgang er inde i os.
Vi må bevare det. Fast og dybt inde i os.
- Når man begynder at give efter... - Give efter...?
Du er senator. Du har Gerda, Hanno og firmaet-
- som snart har jubilæum. 100 år med Buddenbrook.
Vi lever!
De seneste dage har jeg tænkt på et tyrkisk ordsprog:
Når huset står færdigt, kommer døden.
Døden? Hvad taler du om?
Tilbagegangen... nedgangen.
Du ved nok.
Til Hannos dåb sagde du: "Nu starter en helt ny tid."
Men du står jo her i al din glans.
"Al min glans", Tony...?
Som stjernen der på himlen.
Man ved ikke, om den allerede er slukket, når den lyser allermest.
Nu er det nok!
Det er for meget.
For meget...?
Musikken hjælper ikke Hanno med at komme videre i livet.
Musik... det familien Buddenbrook elsker-
- er tralleri, denne ferske optimisme...
Løjtnant von Trotha.
Fru senator... herr senator.
- Hvis jeg forstyrrer... - Slet ikke. De forstyrrer ikke, René.
Senatoren er på vej hen på kontoret. Han ville bare sige farvel.
René, har De tænkt på mig?
Ja, Hanno. Her er noderne til Tristan.
Af klaverspil lærer man ikke at handle med korn.
Det forlanger firmaet. Han skal.
Ser du...? Det er et tungt arbejde.
Kunne du bære sådan en sæk alene, da du var lille?
Det kan jeg stadig. Skal jeg?
Ja.
Du skal også arbejde hårdt, hvis du vil leve godt.
Men heldigvis på kontoret og børsen.
Vil du det?
Ja, far.
Fortæl mig, hvad du ser.
Store sejlskibe med pudsige vimpler.
Ved du hvad skibene hedder?
Det der er Wullenwever. Og der er...
...Frederike Oeverdieck.
Ja, det er altid noget.
Men hvilket går til København og hvilket til Riga?
Hvilke af dem tilhører konkurrenterne?
Se! Der er René!
Far...
Løjtnanten har allerede været i to timer hos mor.
Du skal ikke latterliggøre mig.
Det er helt og holdent op til dig selv.
- Allerede tilbage...? - Godaften, Tom.
Hvordan har dine adelige venner det?
- Altså.. Herr von Maiboom... - Hvad er der med ham?
Egentlig en elskværdig mand...
Han spiller kort.
Han spiller roulette.
Han spiller i Rostock, i Travemünde, overalt...
Han har brug for en stor sum... Med det samme.
Inden 14 dage.
Von Maiboom skal altså sælge høsten med halmen.
Og så får han et tilbud med kniven på struben.
Men de taler altså om dig, Tom.
Om dig...
- Om mig? - Jeg skulle viderebringe forslaget.
Hele høsten med halm for 55.000 kurantmark?
- Det kan vi fordoble ved et salg. - Et kup.
Ja, et kup.
Lykke og fremgang er inde i os.
Og når det begynder at gå galt... Det har du selv sagt.
Det bliver nok tusind sække hvede. Med havre og korn ved jeg ikke.
Du kunne måske rejse dertil.
Nej.
Aldrig!
Med al respekt, Buddenbrook.
- Jeg kom vist for sent. - I så fald...
Men så... lykke til!
Først til Trave!
Af sted!
"Hyrdens søndagssalme." Nu er det Herrens dag...
Nej, min ven, det går ikke. Man har ikke hænderne foldet på maven.
En fremførelse indledes med et buk... og meget højere.
En gang til, tak.
- "Hyrdens søndagssalme." - "Hyrdens søndagssalme!"
I markerne er jeg alene...
...på afstand...
... er alene...
Det er ingen fornøjelse.
Hvorfor græder du?
Man kan græde over...
...at du på en dag som denne ikke kan tage dig sammen og glæde mig.
- Er du en lille pige? - Nu er det nok!
Hvad skal der blive af dig?
- Til lykke, hr. senator. - Tak.
De har stadig byens smukkeste blomster.
Jeg ved ikke, hvordan jeg kom væk...
Det var en satsning.
Tip-top!
Herr senator... Hjertelig til lykke med jubilæet.
Jeg har længe arbejdet med en oversættelse af Lope de Vega.
Hans samlede værker?
Jeg vil skænke Dem den...
...når jeg er færdig med den.
Et telegram fra Permaneder. Lykønskninger fra München.
- Til dig... - På sin vis var han en god mand.
Nej, vi holder os ikke tilbage. Vi er kommet fra Travemünde...
- ...for at lykønske dig, Buddenbrook. - Tak, Hagenström. Hvilken ære.
re den som æres bør. Jeg håber De bliver hos os de næste 100 år.
Mærkværdigt...
Telegram til senatoren.
- Telegram til senatoren... - Telegram til senatoren.
Da Deres far konsulen kvalte gadeoprøret i 1848...
Prægtige gutter som var med. jnene flammede af had.
Vi så alle hadet på gaderne.
Og sten kastede de...
Gå op til ham.
Det er godt sådan.
Du godeste, Thomas! Du som betalte Maiboom 55.000 mark.
Tabt.
Mistet...
Men det er nok godt det samme.
Jeg har advaret Dem.
Jeg hører stadig Deres far.
"Min søn, gør med glæde forretninger om dagen-
- men kun den slags, der får dig til at sove godt om natten."
...har jeg gennem præstelig kopulation...
...fik vor søn kopper...
Den gamle bibel fra Wittenberg tilhørte familien Buddenbrook...
...tilfalder altid den førstefødte...
Herren lod min datter Antonie vokse op og blive ærbar-
- for dydigt at afvente sin tilkommende-
- og derefter underkaste sig hans vilje.
...døbtes min førstefødte søn og arvtager Justus Johann Kaspar.
Nå...
Har du lavet det, Hanno?
Ja.
Hvorfor de tossestreger?
Jeg troede...
Jeg gør det ikke igen.
Jul!
- Jeg havde nær glemt det... - Men hr. Christian...
Har du ønsket dig det?
- Ja. Jeg har set "Fidelio" i teatret. - "Fidelio"...
Hør her, Hanno...
Du må ikke synes om den slags ting.
Teater og den slags...
Det går ikke.
Så du har altså ønsket dig det.
Han dør!
Han burde have indset tidligere, hvem der ville knuse hans hjerte.
- Servicet med guldkant? - Det tager jeg.
Jaså, og jeg?
Og jeg? Jeg beder om ikke at blive helt tilsidesat.
Hvad skal du med et spisestel?
Før eller senere vil jeg gifte mig.
Det er helt umuligt. Mor er lige død.
Det vil jeg tage hensyn til.
Tom, jeg kan ikke tale om det i Tonys og Gerdas påhør.
Jeg har forpligtelser. Lille Gisela, du ved...
Jeg kender ikke noget til nogen lille Gisela.
- Hun er min! - Jeg er sikker på, at det er løgn.
- Ti! - Det er nok nu, Tom.
Jeg frabeder mig al indblanding fra din side.
Jeg er et voksent menneske!
Du er en nar.
Jeg forbyder dig at beslægte os med en kurtisane...
...og kaste vores penge i hendes skød!
Agter du at give hendes barn... vores navn?
- Ja, hvis hun bliver min kone. - Så umyndiggør jeg dig.
Jeg får dig spærret inde. Jeg vil tilintetgøre dig!
Vi er færdige herinde.
For mor var du altid yndlingssønnen.
Men så længe jeg kan huske tilbage-
- har du udstrålet en kulde, som fik fik mig til at fryse i dit nærvær.
Jeg kan ikke tænke på dine sygdomme hele dagen.
Måske er jeg mere syg end dig.
Det var dog den stiveste. Tony. Gerda.
Han siger, han er mere syg end mig. Lad mig vise dig noget.
- Jeg kan dårligt nok gå! - Christian!
Hvad skændes I om? Er det en ære at være mest syg?
Når du bliver sindssyg, og det er ikke umuligt...
- ... vil jeg ikke fælde tårer. - Heller ikke hvis jeg dør?
- Du dør ikke. - Godt. Jeg dør ikke.
Thomas, vi får se, hvem af os der dør først.
Du er en egoist, Thomas. Ja, det er du.
Og jeg elsker dig. Selv når du taler dunder og skælder mig ud.
Men det værste er din tavshed.
Når jeg står der alene og skamfuld.
Du har ikke medlidenhed...
... kærlighed og ydmyghed.
Jeg er så træt af det hele!
Beherskelse! Ligevægt! Disciplin! Værdighed! Dødtræt...
Jeg er blevet den jeg er...
... fordi jeg ikke ville blive som dig.
Som mig?
Dig, senatoren...?
Jeg taler sandt.
En, to...
- En, to, tre... - En gang til.
Jeg var også meget lykkelig her engang, men det er længe siden.
Ja,ja...
Vi må skride til udtrækning.
Gør det bare.
Så...
Et lille øjeblik, senator...
- Tanden... - Hvad?
Tanden er knækket. Rødderne skal fjernes separat.
Med en elevatorie.
Det er fire styk.
Thomas...
Hvad gør du her? Du har jo et møde.
Jeg er lidt svimmel. jnene.
- Den friske luft gør mig godt. - Skal jeg ledsage dig?
Det går.
Jeg går hjem...
... og hviler mig lidt.
Lad mig ikke være alene! Jeg beder dig.
Du skal blive hos mig. Bliv hos mig!
Så kør dog! Kør dog!
Så fik du ret, Tom. Nu er du død.
Og jeg lever stadig.
Foragter du mig for det?
Uadtil glat og slikket, men inderst inde er du sort.
Du godeste, Tom... Jeg vidste det ikke.
Du sagde aldrig noget om...
... hvad det kostede dig.
Firmaet og altid firmaet.
Din værdighed.
Tro ikke, at jeg er koldhjertet.
Jeg har bare ingen tårer tilbage.
Ja, Tom, nu har du vundet.
Og jeg bøjer mig.
Hvad er døden?
Lykke.
Tilbagevenden fra en smertefuld vildfarelse i livet.
Jeg vil leve.
"Jeg vil vende tilbage til livets urkraft-
- som er til stede i alle gestalter."
"Sådan er mit liv. Dette er bare et fængsel-
- et fangenskab, vi ender i ved fødslen-
- til døden befrier os og kalder os hjem."
I sit sidste testamente har han besluttet-
- at firmaet Buddenbrook skal opløses.
Alle kontante aktiver tilfalder Dem, fru senator, og Deres søn.
Han kunne ikke se Hanno som arvtager til sit firma.
Firmaet...
...Buddenbrook opløst.
Endelig er alt forbi.
Det var dejligt.
Livet er et fængsel. Skranker overalt.
Ja, ligesom hver dag i skolen.
Et fangenskab, vi ender i ved fødslen.
Sludder. Nu har du frihed til din musik.
- Du bliver berømt en dag. - Nej.
- Jeg vil ikke være berømt. - Hanno!
Jeg vil ikke noget.
Nå?
Nu er det væk.
Ingen tvivl. Det er tyfus.
Vi giver kinin og antipyrin.
Vi gør hvad der er muligt.
Men hvis det skulle ske...
...fru senator...
...findes der ingen kur.
Nej, nej...
- Det er jo hans bedste ven. - Det er rigtigt.
Hanno!
Jeg... er så træt.
Jeg behøver plads.
Min familie vokser.
Min søn vil giftes. Så kommer børnene. Pladsen bliver for trang.
Det er det rigtige valg. En rigtig bygning, et palads.
- En smuk antikvitet. - Ligesom firmaet og dets chef.
Damerne er ovenpå.
Huset...
Mors hus.
Selv da Gud lod mit liv gå i stykker...
...var jeg aldrig helt fortabt.
Jeg kunne altid søge tilflugt i mine forældres hjem.
Og nu leder Gosch efter en køber til os.
Du kan jo ikke bo her alene.
Det er ikke rigtigt af fru senatoren at forlade os.
Måske har jeg aldrig rigtig passet til Lübeck.
Vi har alle elsket dig, Gerda.
Skønt du altid fandt os modbydelige.
Jeg har aldrig følt, at jeg tilhørte familien.
De har erobret lykken med Deres stærke arm og holdt fast i den.
Ja, det er fint, Gosch.
Sejren over Frankrig, toldunionen... Herlige tider for en købmand.
En Julius Cæsar. En børsens Borgia.
Pengene yngler, hvis man giver dem plads.
Hermann Hagenström. Nej!
Undskyld mig, mine damer. Lad mig ikke forstyrre.
Det er blot en rundvisning. Konsul Hagenström søger plads.
En smuk bygning. Blot dette rum...
... er stort som en balsal. Her kan De danse.
Ja, jeg husker ballet lige før Deres bryllup.
- Det er længe siden. - Ja.
De var prinsessen den aften.
Og De hentede orkestret tilbage for min skyld. Det var smukt.
En perle...
Virkelig en perle!
Til dig, Tony.
Tusind tak, Gerda.
Lev vel!
Sådan kom du engang sammen med Thomas for mange år siden.
Thomas er her ikke mere.
Og jeg...
Jeg rejser som jeg kom i sin tid.
Hanno...
Jeg elskede ham højt.
Tom, far, mor, bedstefar...
Hvor er de alle nu?
- Det er så hårdt og sørgeligt. - Der bliver et gensyn.
Ja, det siges.
Et gensyn... gid det var så vel.
Men, lille Tony, det er det.
M. Skovgaard PrimeText International
www.primetext.tv